Potkali se v Řecku
15. 11. 2002 | Petr Vykoukal
![Potkali se v Řecku](https://js.pencdn.cz/acimage/w180/29046.jpg)
Pátý z našich příběhů osobních financí je o rodině. Petr a Lída se seznámili na jihu Evropy, dnes však žijí na jihu Moravy, dávají dohromady dům a snaží se vychovávat dvě děti.
Marek (dnes je mu 29 let) celý život bydlel ve čtyřech vchodech jednoho bloku domů v Kladně. S rodiči vyrostl ve vchodu B, pak se ženou koupili 1+1 ve vchodě D. Později se rozhodli, že si pořídí větší byt, takže ten stávající prodali a přestěhovali se do 2+1 ve vchodě A. Ani tam však neskončili a dnes bydlí v 3+1 ve vchodě C. Místo, kde bydlí, považují oba dva za ideální, všechno je totiž v dosahu několika minut chůze – autobusová zastávka pro Markovy cesty do Prahy za prací, školka, obchody, les. Jedinou nevýhodou je, že Hanka (letos jí bylo také 29) by na autobus, kterým by mohla jezdit do práce, musela jít dvacet minut přes celé město, jezdí tedy raději autem. To však není v dobrém stavu, zatím ale musí stačit, neboť na nové vozidlo se šetří. Zatím se ale ještě nerozhodli, zdali zase koupí nějaké starší (Marek říká "překlenovací") nebo poprvé poruší své zvyky a koupí si nový vůz na leasing. Marek totiž sám o sobě říká, že je konzervativní a nevidí důvod kupovat cokoliv na splátky; raději si na to našetří. Nutkání koupit si něco hned, i když na to nemá, odolává mimo jiné i proto, že nákup na splátky znamená dodatečné náklady na úrocích.
Po vojně zůstal u armády
Když byl jejich syn Matěj ještě malý (do letošního jara), s ním byla Hanka doma a rodina žila z Markova platu a mateřské (po poslední valorizaci jde asi o 2 500 korun měsíčně). Marek po vojně pracoval v Praze na ministerstvu obrany ve svém oboru (vystudoval řídící systémy na Technické universitě v Liberci) jako systémový inženýr – instaloval počítače a programoval. Často se při této práci dostal na armádní základny do zahraničí. V roce 2000 však na ministerstvu proběhla restrukturalizace a celý útvar, ve kterém Marek pracoval, byl zrušen. Rozhodl se tedy hledat další uplatnění svých schopností v soukromém sektoru. Své místo nakonec našel v menší české internetové společnosti jako programátor, kde pracuje dodnes. Do práce do centra Prahy dojíždí každý den asi padesát minut. Podobně dojížděla i Hanka, která před tím, než šla s Matějem na mateřskou, pracovala v pražském podniku zahraničního obchodu, který však mezitím stihl zkrachovat. Poté, co byla čtyři roky s Matějem doma, si letos našla práci jako skladová účetní ve firmě nedaleko Kladna.
Největším výdajem domácnosti je jídlo (asi sedm tisíc korun, což je možné i díky tomu, že Markovi rodiče mají políčko, ze kterého je celá rodina zásobena ovocem a zeleninou), pak následují výdaje spojené s bydlením. Z dalších pravidelných výdajů je významný benzín – asi 1 500 korun měsíčně (než začala Hanka dojíždět do práce, utratili za benzín o něco méně, zvýšení těchto výdajů je ale dostatečně kompenzováno příjmem navíc). Každý měsíc je také třeba zaplatit účty za telefon, které se pohybují okolo 600 korun (především připojení na internet, částky však bývaly podstatně vyšší, před zavedením tarifu InternetHome platili za telefon často i 1 300 korun), navíc ještě mají mobil, který stojí měsíčně čtyři stovky. Další pravidelnou položkou je Markovo dojíždění. Podle toho, jakou chytne dopravní společnost, zaplatí za jízdenky 27 nebo 32 korun za jednu cestu. Za celý měsíc tak jde o dalších asi 1400 korun. V neposlední řadě je také třeba zaplatit za školku pro Matěje, která spolu s Markovými výdaji za sport představuje asi 800 korun měsíčně.
Po zaplacení všech výdajů se Markovi s Hankou obvykle podaří nějakou tu tisícikorunu ušetřit. K pravidelným výdajům je ale třeba přidat i nepravidelné a celková situace pak může vypadat úplně jinak. Častým a významným výdajem v rodinách s malými dětmi bývá oblečení pro děti. Díky tomu, že mají hodně sourozenců a známých, kteří mají děti mohou v tomto směru něco ušetřit tak, že si mezi sebou starší oblečení předávají. Největším výdajem na Matěje tak jsou jeho hračky, Marek se snaží nakupovat takové, na kterých se může Matěj něco naučit, například stavebnice Lego. Krom kupování užitečných věcí je třeba občas nahrazovat ty, které už dosloužily. Nedávno se tak například neplánovaně pokazila pračka a část úspor padla na novou, podobně bylo třeba řešit i další menší spotřebiče či rekonstrukci bytu. Krom toho všeho ještě měli od známých půjčeny peníze na koupi bytu – tento dluh spláceli až do letošního roku.
IT odborník bez internetového bankovnictví
Celá rodina má jeden běžný účet, na kterém se scházejí oba platy. Každý z obou manželů má platební kartu, kterou používají k výběrům z bankomatů, žádné další služby nevyužívají. Marek, ač programátor, zatím ani nemá zájem o internetové bankovnictví, neboť je podle něj pro ně zbytečné. Přibližnou výši zůstatku mohou zjistit na lístečku z bankomatu a na konci měsíce jim přijde výpis. Většinu plateb – především náklady spojené s bydlením - si bytové družstvo samo inkasuje z účtu. Marek s Hankou si tak ani nepamatují, kdy byli naposledy v bance osobně. Marka napadá jediný důvod, proč by tam měl chodit – vyměnit peníze před cestou na dovolenou. To by ale musel udělat osobně i v případě, že by měl elektronické bankovnictví.
Z dalších finančních produktů mají už jen povinné ručení na auto. Na jiné zatím ani moc nezbývá, Marek má ale v plánu založit stavební spoření pro všechny členy rodiny, uzavřít pojištění domácnosti a začít si také spořit na penzijní připojištění.
Naše doporučení:
K běžnému účtu by si mohli založit ještě účet spořící. Je sice vidět, že všechny své výdaje pečlivě sledují, pokud však převedou část peněz někam, kde na ně nebude možno rychle sáhnout, mohou pravděpodobně ještě něco uspořit. Krom toho by si jeden z nich mohl k účtu pořídit mezinárodní embosovanou kartu, aby při občasných cestách do ciziny měli k dispozici právě tolik hotovosti, kolik potřebují. Navíc, pokud by s kartou v hraničí platili, ušetřili by na směnárenských poplatcích. Platba kartou je totiž většinou zdarma nebo je alespoň výrazně levnější než výběr ze zahraničního bankomatu. Cena za tuto kartu bývá jen o pár stokorun ročně vyšší než kolik Marek s Hankou platí za stávající karty. Jinak už není moc co poradit, jak sám Marek uvádí, chtějí začít spořit na stavební spoření, pojistit se, šetřit na důchod... K tomu snad jen zbývá dodat, že by tak měli udělat co nejdříve.
Znáte taky někoho, kdo žije celý život na jedno místě? Věříte tomu, že programátor nepoužívá internetbanking? Podělte se o své názory a zkušenosti s ostatními.
Toto je jeden z příběhů napsaných pro přílohu Extra časopisu Reflex, který vyšel v polovině října. Další příběhy budou vycházet po následující čtyři týdny. První příběh o Filipovi cestovateli najdete zde. Druhý o čerstvém absolventu vysoké školy Michalovi je tady. Třetí příběh - teenagera Vojtu - najdete zde. Čtvrtý příběh o aktivní babičce, paní Kratochvílové najdete zde. Pátý příběh o mladé rodině Lídy a Petra najdete tady.
Penzijko s finančním bonusem
Založte si penzijko Conseq a získejte nejen státní příspěvky a daňovou úsporu, ale i bonus pro věrné klienty.
Sdílejte článek, než ho smažem