Můj technik je malá strojírenská firma, ale se širokým záběrem. V jakém odvětví máte možnost se nejvíc realizovat?
Angažujeme se ve víc odvětvích. Jak ve strojním, potravinářském a zdravotnickém, tak i v automobilovém průmyslu. Když jsme začínali, potřebovali jsme se nějak rozjet, a tak jsme zkrátka brali zakázky, jaké byly. V jednu chvíli jsme dělali dopravníky do spalovny odpadů a hned na to jsme kompletně konstrukčně řešili vybavení pekárny včetně veškeré logistiky pekárenských produktů – od kynáren přes pece až po třídění.
Široký záběr má své výhody, už jen kvůli propadům v různých odvětvích. Když automobilový průmysl stojí, zažívá třeba obrovský nárůst zdravotnický průmysl. Takže i proto se zaměřujeme na široké spektrum produktů. Můžeme nabídnout zkušenosti například u robotizace pracoviště, ale zároveň umíme vymyslet stroj na vyvalování chlebového těsta do průmyslové pekárny. Teď zase jednáme o spolupráci s firmou orientující se na těžební průmysl a nějaké projekty už se začínají líhnout. Takže si snad připíšeme další průmyslové odvětví.
Můžete přiblížit nějaké konkrétní zakázky z poslední doby?
Máme za sebou zhruba 50 velkých projektů. Ten největší byl pro potravinářství, když jsme dělali konstrukci veškerého vybavení pekáren. A v roce 2014 jsme konstrukčně zpracovali redlerový dopravník pro dřevařský průmysl, který byl v té době největší v Česku.
Z poslední doby bych rád uvedl především konstrukci mikrochladící věže průmyslové vody pro bratislavskou továrnu automobilky Volkswagen. Dále konstrukční návrh dopravníků a drtiče nemocničního odpadu do spalovny pro jednoho belgického klienta. A z letošního roku bych vypíchl konstrukční návrh stroje na skládání papírových krabiček, balení výrobku do těchto krabiček a uzavření krabičky. V tomto případě šlo o německého zákazníka.
Děláte si všechno od návrhů až po finální produkt sami, nebo spolupracujete s jinými firmami?
Naší primární činností je konstrukce stroje. Ve většině případů jsme objednáni pouze na vypracování konceptu stroje nebo zařízení, konstrukčního řešení a vypracování výkresové dokumentace. Občas se ale stává, že přijde poptávka po kompletním stroji včetně jeho montáže a spuštění. Potom spolupracujeme s externími firmami. Zatím se jedná spíš o samostatné díly a menší montážní celky jako měřící a kontrolní přípravky, menší montážní pracoviště a podobně. Do budoucna bychom ale chtěli sami dodávat kompletní stroje. Na to ale potřebujeme hodně místa, financí a šikovných lidí. Právě teď jednáme o možné spolupráci s jednou výrobní firmou. My dodáme zakázku a návrh, oni zajistí výrobu a my pak zas finální montáž a oživení stroje.
Zdroj: Můj technikTechnický nákres uspořádání pekárny z dílny Můj technik
Jak dlouho vaše firma existuje?
V roce 2014 ji založil Robert Štěpán. Seznámili jsme se v roce 2017, kdy jsem pro něj externě pracoval jako konstruktér. V roce 2018 musel firmu opustit kvůli jiným podnikatelským záměrům. Bylo mu ale líto ji zrušit, protože už byla slušně zaběhnutá. A tak mi nabídl, abych ji převzal. V té době jsem o vedení firmy nevěděl téměř nic, ale výzvu jsem přijal. Pan Štěpán teď funguje v jiné strojírenské firmě a občas spolu spolupracujeme.
A jak se vám daří ekonomicky?
Firma je naštěstí pořád ve zisku. První tři roky, kdy jsem firmu vedl, byly obraty téměř totožné, a to kolem 1,5 milionu korun. V roce 2023 už to bylo zhruba 4,5 milionu. Tento rok očekáváme obrat 9 milionů. Pokud se nám povede kromě konstrukčních návrhů dodávat i kompletní stroje a zařízení, budou obraty samozřejmě vyšší. V tu chvíli ale bude nutné přibrat další stálé zaměstnance. Teď jsem kmenovým zaměstnancem jenom já, ostatní lidé, které potřebuji, spolupracují externě. Konkrétně jsou to paní účetní, dva kolegové konstruktéři, jeden technolog, elektrikář a programátor.
Říká se ale, že ve strojírenství není dost kvalifikovaných lidí.
Bohužel je to tak. Když už jde člověk na strojařinu, musí mu prostě vonět chladicí emulze u konvenčního soustruhu a nesmí mu vadit umazat si ruce, i když je inženýr. A to je čím dál vzácnější. U samotného kreslení to až tak moc nepociťujeme, ale u výroby je to znát. Hlavně u našeho kooperanta, který nám dodává obráběné dílce. Stalo se třeba, že mu v jednu chvíli odešlo sedm zkušených chlapů. Museli jsme pro zákazníka rychle zajistit prozatímní řešení, aby nedošlo k zastavení výroby na lince, která se zkrátka zastavit nesměla. Povedlo se, ale bylo to nervy.
Jak přistupujete k nákupu materiálu a předzásobování? Nakupovat dopředu může být výhodné, získáte lepší ceny, ale je to taky tlak na cash flow.
Vypíchnu automotive, kam dodáváme v poměrně velkých sériích různé náhradní dílce. V začátcích jsme samozřejmě u spolupracujících firem objednávali počet dílů nebo montážních celků přesně podle množství objednaného zákazníkem. Postupem času jsme ale začali uzavírat rámcové smlouvy a odebírat větší množství, za nižší ceny. Jenže s nárůstem objednávek jsme museli řešit finance. Naši dodavatelé mají splatnost faktur většinou 30 dnů, ale koncový zákazník i 90 dnů. Díly navíc máme často skladem i půl roku, než je podle rámcové smlouvy zákazník odebere – a když to sečtete, zjistíte, že to vaše volné finance nedokážou efektivně pokrýt. I z toho důvodu jsme začali spolupracovat s Platební institucí Roger, díky které máme problém vyřešený. V tomto smyslu nám Roger hodně pomohl a my se můžeme dál rozvíjet.
Český trh je přímo napojený na německý, který v poslední době zažívá stagnaci. Dotýká se vás tato situace také?
Opět zmíním automotive, jelikož veškeré zakázky tohoto typu putují vždycky německým firmám, ať už přímo, nebo přes jejich české dceřiné společnosti. Obrat z automotive nám loni oproti roku 2022 vzrostl o téměř 35 procent. Nicméně druhý kvartál letošního roku byl zase nižší. Ale v tomto odvětví je to pořád jako na houpačce. Roli podle mě hraje i určitá nejistota, zda je teď strategičtější investovat do linky na komponenty na výrobu baterií, anebo na výrobu komponentů pro spalovací motory.
Jakým dalším problémům vaše odvětví čelí?
Dlouhodobě je největší problém nedostatek kvalifikovaných lidí. Spousta firem má teď problémy i kvůli zablokovanému ruskému trhu a nakonec každý rok přinese nějaké nové komplikace. Jednou je to covid, pak nárůst cen energií. Ten se nás konkrétně naštěstí tolik netýká, dokud nemáme vlastní výrobu. Ale máme zákazníky z různých strojírenských odvětví, tak doufám, že práce stále bude.
Covid vám ale asi pár vrásek způsobil? Nebo ne?
Samozřejmě, shánění zakázek bylo roku 2020 kvůli pandemii hodně obtížné. Naštěstí v tu dobu mi podal pomocnou ruku bývalý majitel firmy a nabídl spolupráci na vývoji linky na roušky a respirátory.
To asi byla zakázka dost narychlo. Jak dlouho trvalo tuto linku navrhnout a jak rychle byla v provozu?
Konstrukce musela být hotová za měsíc. Pracovali jsme na tom ve třech až ve čtyřech. Každou část, která se už jevila, že bude v pořádku, jsme okamžitě museli pouštět do výroby, aniž by byl hotový celek. Chlapi na dílně mezitím připravovali rámy z hliníkových profilů… Myslím, že první linka se rozjela ani ne za tři měsíce od objednání. Pokaždé jsme pyšní, když stroj podle našeho návrhu funguje a dělá to, co má. Ale je fakt, že kdybych měl vypíchnout jednu zakázku, na kterou jsme hrdí, tak by to mohla být právě tahle. Už jen proto, že jsme výrobu roušek nikdy předtím neviděli.
Stává se tedy, že vymýšlíte něco zcela nového? Máte třeba nějaké své vlastní patenty?
Ano i takové zakázky jsou. Takže vymýšlíte, zkoumáte… A všichni zainteresovaní by samozřejmě chtěli, aby to fungovalo hned. Když to tak není, stojí to další čas a peníze. Jsou to hodně specifické zakázky.
Vlastní patenty zatím nemáme. Nicméně několik technických řešení, která by se o patent mohla ucházet, už ano. Ale opět jsme u financí. Nechat přezkoumat zástupcem patentního úřadu naše řešení stojí peníze. A ty teď v první řadě potřebujeme investovat jinam.
Nicméně náš cíl pro další léta je dokončit projekt, díky kterému bychom mohli získat patent na jisté zařízení, které máme rozpracované už téměř čtyři roky. Vždycky na něm chvíli pracujeme, ale pak ho kvůli přetlaku práce musíme dát opět „do šuplíku“. Nemůžu ale specifikovat, to by nebylo strategické.
Radim Zelený
Studoval žurnalistiku v Praze. Pro Peníze.cz a Finmag píše články o korporacích, ale i malých a středních firmách. Další články autora.
Sdílejte článek, než ho smažem